Hänen vanhempansa tapasivat tutulla tavalla.
Laulusta tuli rakkaus ja rakkaudesta muna.
- Memphis? Onnistuuko, kulta? - Todellakin.
- Turvassa ja lämpimässä. - Pidä kunnolla kiinni.
- Aivan kuin se olisi liikahtanut. - Ja kuten on tapana, -
äidit lähtivät ruuan hakuun, -
ja isät jäivät huolehtimaan munista.
- Pärjäätkö varmasti? - Totta kai, kulta.
- Odottelemme sinua täällä. - Rakastan sinua.
- Nähdään. - Nähdään, älä ole huolissasi!
Kun kaikki muut lähtevät?
- Me odotamme! - Kun aurinko katoaa?
Me odotamme!
Haudomme muniamme! Kaikki yhdessä!
- Haudomme muniamme! - Pysymme yhdessä!
- Jaamme kylmyyden! - Aivan.
Kaikki taistelevat vuorollaan jäistä tuulta vastaan!
Jos haluamme selvitä päättymättömästä yöstä!
Kunnioittakaamme yhdessä suurta Guinia, -
joka antaa laulut sydämiimme ja kalat vatsoihimme!
Veljet ja siskot, on olemassa viisaus, joka on tärkeämpi kuin mikään muu.
Vaikka mitä tapahtuisi, -
älä pudota munaasi.
Niistä tuhansista, jotka lauloivat läpi pitkän ja pimeän talven, -
Memphisin laulussa oli eniten paloa, -
kääntää maapallo ja tuoda aurinko takaisin.
Memphis, onko kaikki hyvin?
En tiedä, siitä ei kuulu ääntä.
- Onko se tyhjä? Saanko sen? - Gloria!
Ei se mitään, Maurice.
- Näin käy joskus, Memphis. - Niin.
Kuuletko tuon?
- Kuulen. - Isä on tässä, ei mitään hätää.
Hän on kunnossa!
Siinä on jalka, ja toinen!
- Tuo on uutta. - Tule takaisin, herra Mumble!
- Gloria! - Hän saa kutsua poikaa miksi vaan.
- Mumble? - Oletko kunnossa?
- Kylmää! - Totut kyllä siihen.
Tule isin luokse.
- Mitäs tuumaat? - Taitaa olla heikot polvet.
- Mitä oikein teet, poikaseni? - Olen iloinen.
Mitä teet jaloillasi?
- Nekin ovat iloisia. - Ei kannata tehdä noin.
- Miksei? - Me emme vain tee niin.
- Hyvä on. - Tule tänne lämpimään.
Varo nokkasi kanssa!
Hyvä poika.
Mikä viivyttää heitä?
Rukoilkaamme, ettei suuri Guin koettele meitä laihalla saaliilla.
Eikö jokainen ole tehnyt työnsä kunnolla?
- Mitä teet, kun näet äitisi? - Pysyn täysin paikoillani.
- Juuri niin. - Miten tunnistan äitini?
Tunnistat hänet kyllä kävelytyylistä sekä äänestä.
Ja kun hän laulaa, se murtaa sydämesi.
- Näen heidät! - Olet oikeassa!
Vaimot saapuvat!
- Vaimot saapuvat! - Mumble, ei! Tule takaisin!
Mumble!
Michelle?
- Maurice? - Michelle!
Anteeksi. Mumble!
- Äiti! - Mumble!
- Äiti! - Mumble-poikaseni, missä olet?
Memphis?
Kultaseni.
Rakkaani.
- Missä poikasemme on? - Tuota noin. Etsin hänet.
- Hukkasit poikamme? Memphis! - Äiti?
Paikka!
- Tule äidin luo! - Älä, Mumble!
- Mikä hänen jaloissaan on? - Pikku juttu vain, se menee ohi.
Äiti!
- Memphis, hän on ihana. - Eikö olekin?
Voi sinua. Minulla on jotakin sinulle. Avaa suusi.
Rakastan tapaa, jolla hän tekee tuon.
- Hyvää huomenta, luokka. - Hyvää huomenta, neiti Viola.
Tänään aloitamme tärkeimmällä asialla, -
minkä voitte oppia pingviinien peruskoulussa.
Tietääkö kukaan, mikä se on?
- Joku? Seymour? - Kalastus?
- Ei. Mumble? - Syödä keltaista lunta?
- Ei. - Se on rakkauslaulumme.
Kiitos. Ilman rakkauslaulujamme emme voi olla pingviinejä, vai voimmeko?
- Emme! - Mutta en voi opettaa sitä teille.
Tietääkö kukaan, miksi?
Et voi opettaa sitä, koska jokaisen täytyy löytää rakkauslaulunsa itse.
- Hienoa, Gloria. - Se on ääni sisälläsi.
- Aivan. - Joka kertoo, kuka todella olet.
Kiitos, Gloria. Täydellinen vastaus. Olkaa liikkumatta.
Olkaa hetki hiljaa, niin sen pitäisi tulla esiin.
- Minä haluan olla ensimmäinen! - Yksi kerrallaan. Seymour?
Pidin siitä. Voisin jammailla sen tahdissa.
- Olen valmis! Minulla on yksi kappale! - Arvasin sen, Gloria.
- Osaan vasta tähän asti. - Todella ihastuttavaa.
- Se oli kaunista. - Mumble seuraavaksi, kun olet niin innokas.
Omani on tavallaan "bum" ja sitten.
- Sitten tulee toinen "bum". - Tuoltako sisimmässäsi tuntuu?
- Pidätkö siitä? - Se ei taida olla edes melodia.
- Eikö? - Ei. Soinnut menevät näin.
Hyvä on.
- Kuka tuo on? - Memphisin ja Norma Jeanin vesa.
Pomppijamme.
- Tuo ei ole hauskaa! - Ei todellakaan.
Pingviini ilman rakkauslaulua on hädin tuskin edes pingviini.
Särjit korvani.
En ole koskaan tavannut tällaista. Teillä kun on niin kauniit äänet.
Eriskummallista. Sattuiko jotain, kun hän oli vielä munassa?
Kaikki meni hyvin. Aivan normaali haudonta. Eikö ollutkin, kulta?
- Tosiaan, se oli ankara talvi. - Aivan.
- Hän kyllä kuoriutui hieman myöhässä. - Ymmärrän.
Ajatella, että hän saattaa viettää elämänsä yksin.
- Totta. - Eikä tapaa todellista rakkauttaan.
Eikö ole mitään, mitä voisimme tehdä, Viola-neiti?
- Onhan meillä rouva Astrakhan. - Rouva Astrakhan?
Jos joku voi auttaa, se on rouva Astrakhan.
Etkö osaa laulaa? Roskaa, ystäväiseni.
Jokainen pingviini osaa laulun.
Kun olet ollut opissani, laulusi saa kaikki hyvälle mielelle.
Aloittakaamme. Ensin etsimme tunnelman.
Onnellisen tai surullisen tunnelman, -
tai ehkä yksinäisen tunnelman.
Tunnetko sen? Hyvä. Päästä se sitten ulos.
Ole vapautunut!
- Mitä tuo on? - Olen juuri nyt vapautunut.
Haluatko tavata nätin tytön? Haluatko omia munia?
- Totta kai! - Laula sitten!
Älä hetkuttele. Älä liikahdakaan!
Riittää! Aloittakaamme alusta.
Unohda vartalosi ja katso sieluusi. Löydä tunteesi!
Valtavan tunteen, joka täyttää vartalosi!
Se pitää päästää ulos, tai halkeat!
Avaapa nokkasi. Nosta päätäsi -
ja anna mennä!
Mikä onnettomuus! Katastrofi!
En ole koskaan ennen epäonnistunut! Koskaan!
- Mielestäni se oli söpöä. - Mutta ei pingviineille sopivaa.
Mitä sitten, vaikka hän on vähän erilainen? Pidän erilaisuudesta.
Hän ei ole erilainen, vaan aivan tavallinen keisaripingviini.
Voisin lopettaa koulunkäynnin ja tulla töihin teidän kanssanne.
Odotahan. Sinä et mene mihinkään, ennen kuin olet saanut koulutuksen.
Harjoitat laulujänteesi voimakkaiksi.
- Yritän parhaani. - Tiedän.
Jokaiseen voittoon vaaditaan ponnisteluja, mutta lopussa kiitos seisoo!
Menen kalastamaan.
Voi sinua.
Sinä ensimmäisenä rankkana kesänä, kun isä ja äiti uurastivat -
kalastaen kaukana merellä, -
Mumble löysi moittivien silmien ulottumattomista rauhallisen kolkan, -
jossa hän saattoi olla oma svengaava itsensä.
- Mitä teet täällä, lättäjalka? - En mitään. Entä te?
- Pysähdyimme vain lounastamaan. - Onko täällä muka ruokaa?
- Koipi vai siipi? - Älkää syökö minua, olen pingviini.
Täsmälleen. Te lättäjalat syötte kalaa, -
ja me taas syömme lättäjalkoja ja kalaa.
- Kala on ollut vähissä, joten... - Minä haluan mehukkaat palat!
- Painu tiehesi, linnunaivo! - Ketä sanot linnunaivoksi?
- Yritän saada meille lounasta! - Odottakaa! Katsokaapa tätä.
Olipa outoa. Tällä kertaa hoidamme tämän sivistyneesti. Aloittakaahan.
- Mikä tuo juttu jalassasi on? - Tämäkö?
- Älkää antako hänen aloittaa tuota! - Hiljaa! Poika kysyi hyvän kysymyksen!
- Sellaiseen pitää vastata! - Taas se alkaa...
Kolmella sanalla sanottuna: muukalaiset sieppasivat minut.
- Oliko pakko kysyä? - Nokat umpeen!
Kuuntele, poika. Tuolla jossain on jotakin. Vieraita olentoja.
Isoja, rumia ja älykkäitä. Kysy, mistä tiedän.
- Minut on siepattu, siitä tiedän. - Uskomatonta.
Se on totta! Istuin kivellä mietiskellen, kun yhtäkkiä ne olivat kimpussani.
Ne olivat kuin isoja rumia pingviinejä. Litteä naama, mulkosilmät, -
ei sulkia, ei nokkaa ja ne siteet!
He saartavat minut, sitovat kiinni, pökkivät, ottavat ison neulan ja piikittävät!
- Sitten kaikki pimeni. - Juma...
Heräsin tämä kapine jalassani. Kaikki linnut mollaavat minua.
"Miten menee, keltakoipi?" Se oli niin nöyryyttävää.
- Mitä sitten tapahtui? - Mitä muuta haluat nöyryytyksen lisäksi?
Nehän olisivat voineet syödä sinut.
Aivan.
Ilmeisesti säälittävä armonkiljuntani vetosi heidän parempaan puoleensa.
Voisinko minäkin vedota parempaan puoleenne?
Hyvä yritys, mutta ei.
- Mitä sinä siellä teet? - Tule pois sieltä!
- Päästit hänet karkuun! - Sinä ja muukalaistarinasi.
- Pyydystän hänet. - Pyydystä tätä.
Lopeta tai kutsun Andy-enon.
- Minne olette menossa? - Mennään jo, minulla on nälkä.
Haluatko kuulla ruokalistamme? Kalaa ja pingviiniä, eikä meillä ole kumpaakaan!
Mitä me oikein syömme?
He eivät välittäneet tanssivasta sydämestä, -
joten poikanen vietti päivänsä luokan perällä uppoutuneena haaveisiinsa.
Mitä mahtavia maailmoja kaukana jäiden takana olisikaan?
Voisiko jossakin olla paikka, jonne pieni pingviini ilman rakkauslauluaan -
voisi todella kuulua.
Monia sukupolvia sitten esi-isämme vaihtoivat siivet jalkoihin.
Nyt valmistuvat oppilaat saavat nähdä ensi kertaa tämän viisaan valinnan hyödyt.
Nämä ovat vaikeita ja epävakaita aikoja, mutta vanhojen viisauksien voimin -
me selviämme, rakkaat veljeni!
- Norma Jean! - Miten hän voi sanoa, ettei poikani valmistuisi?
Ei hän tee pahaa kenellekään!
Ja voivat ylpeinä sanoa kuuluvansa mahtavaan pingviinien yhteiskuntaan!
- Excelsia! - Eläköön!
- Voimme pitää omat valmistujaisemme. - Oikeasti?
- Tietenkin. Excelsia! - Eläköön!
- Olkaa hiljempaa. - Isä.
Eläköön!
- Näytä niille, tiikeri. - Kiitos, äiti.
- Nauti jokaisesta hetkestä! - Varo tuntemattomia!
- Tietenkin, isä ja äiti! - Ja merileopardeja ja tappajavalaita!
Tuo poika on aina ollut mätämuna! Tästä ei hyvä seuraa.
Kaverit! Odottakaa!
- Sinä ensin. - Ei, sinä ensin.
- Kuka tuo oli? - Luulen, että se oli Pörrö.
Näkyykö siellä verta?
Mitä te oikein odotatte?
Gloria, olet ihastuttava. Haluaisin nähdä enemmän.
Gloria?
- Anteeksi. - Varokaa, pingviini tulossa!
- Olen aina halunnut sanoa, että olet niin... - Kala!
- Juuri niin, olet niin kala. - Ei, vaan kalaa!
- Saitko mitään? - En tällä kertaa.
- Saat tämän. - Se on sinun.
- Haluan antaa sen sinulle. - Sinä pyydystit sen ja saat syödä sen.
Lokki, tule takaisin!
Mumble, päästä irti!
Älkää päästäkö sitä karkuun!
- Hengittääkö hän? - Ei hän ainakaan syö.
Mumble, oletko kunnossa?
Mumble?
- Mitä? - Ota tämä typerä kala!
- Kiitos, Mumble. - Ole hyvä.
Tänä hienona valmistujaisiltana, täynnä tunteita ja kimalletta, -
luokkansa parhaimmistoa, neiti Gloria!
Mikä sinua vaivaa?
- Olisi varmaan parempi... - Tiedän.
- Jos vain kuuntelisit mukana. - Aivan.
- Olen todella pahoillani. - Ei se mitään.
Olette hyviä. Se oli mahtavaa.
Nostakaa siipenne ilmaan!
- Kuka oikein luulet olevasi? - Pilaat kaiken!
Kaverit, lopettakaahan.
Olen aivan peloissani.
Gloria? Kaverit?
Nouskaa ylös, tai tulen peräänne!
- Uskomatonta. - Annan 9,8.
Minulta saat täyden kympin.
Antaa tulla vaan!
Voit suudella jäistä takamustani.
Popsin teidät ketsupin kera, makkarat.
Ei Popsi-nakkeja köntyksille.
Varokaa, se tulee. Parempi siirtyä tästä puolen tunnin sisällä.
- Tee tuo jalkajuttu uudelleen. - Mitä tarkoitatte?
- Tee nyt. - Se menee jotenkin näin.
- Hienoa. - Ja sitten näin.
Pikkuiselle taisi tulla pipi. Katsokaa hänen loittonevaa selkäänsä. Se onkin hänen naamansa!
- Muistakaa minun tietävän, missä asutte. - Sitä kutsutaan maaksi, läskinaama.
Hivuttaudu toistekin, kumivene!
Nähdään, paksukainen.
Nerokas heitto! Mietitkö sitä kauankin?
- Hyvin oivallettu, hujoppi. - Tähän käteen.
Etkö tulekaan?
Onko sinulla muka jotain parempaa tekemistä?
- Ei. - Tulehan sitten.
- Pidätkö juhlimisesta? - Enköhän.
- Pysy sitten lähellämme. - Vastaamme juhlinnasta täälläpäin.
- Te olette niin välittömiä. - Pitää paikkansa.
- Vaikka meneekin huonosti. - Ravintoketjumme on sekaisin.
- Kaikki ovat hieman alla päin. - Se ei kuitenkaan estä juhlimista.
- Haluamme juhlia! - Taivas, hän syö kiviä.
Kuulitteko? Hän syö kiviä.
- Hänellä oli kivi suussaan. - Kyse on lemmenkivistä.
- Rakennamme pesää. - Eniten kiviä kerännyt voittaa.
- Misuja ja säpinää. - Eivätkö misut kiinnosta teitä?
- Heitätkö nokkaa? - Ilman meitä misuilla ei olisi säpinää.
- Miksette sitten kerää kiviä? - Se on syvältä.
Persoonallisuutemme riittää, sillä olemme kuumaa tavaraa.
Katso ja ota opiksesi, hongankolistaja.
Täällä näin, puluseni.
- Minuako tuijotatte? - Miten olisi, kulta?
- Miellyttääkö näkemänne? - Älkää unta nähkö.
Älkää olko tuollaisia nirppanokkia.
Katsokaa jalkojamme!
- Mistä opitte tuon? - Hujopilta. Hän ei ole paikallisia.
- Tehkää se uudelleen. - Laittakaa jalkanne vipattamaan.
Joskus toiste, tytöt.
Olette varsinaisia älykääpiöitä!
- Lähdetään. - Omapa on tappionsa.
- Säästä taitojasi tosipaikkaan. - Näytit heille höyhenesi.
- Joko sitä on, tai sitten ei. - Ja meissä sitä on!
- Luuletteko minun voivan saada sitä? - Olet jo vaarallisen täynnä sitä.
- Oletteko tosissanne? - Naisten täytyy palvoa sinua liikkeinesi.
- Enpä nyt sanoisi. - Kuinka suloinen hän onkaan.
Sinussa on eniten karismaa, heti minun jälkeeni, hujoppi.
Hillitse egoasi, ennen kuin jotakuta sattuu.
Olette vain kateellisia. Hetkinen, kansa haluaa jotakin. Minut!
Kaveri on vahingossakin siisti.
- Pidän painovoimasta. - Tunnen olevani Matti Nykänen.
- Kaverit, minne olemme menossa? - Muutamme toisaalle.
- Mikä se vekotin oli? - Mistä me tietäisimme, olemme pingviinejä.
Mistä se tuli? Se oli niin outo, kuin jostain vieraasta paikasta.
- Mistä hän puhuu? - Jostakin vieraasta.
Minulla kävi joskus vieras, mutta en usko että on kyse siitä.
Kuunnelkaa, kyseessä on suuri mysteeri.
- Mitä me sille mahdamme? - Kamut, meidän täytyy selvittää tämä.
Kuuntelehan. Lähemmäksi, älä arastele.
- Haluat vastauksia etkä mitään muuta? - Kyllä.
Sitten tämä on helppoa. Menet Routalemmen puheille!
- Routalemmen! - Olet nero.
- Nyt pieni hetki minulle! - Olet paras!
- Kuka on Routalempi? - Routalempi on guru!
- Hänellä on vastaus kaikkeen! - Oikeasti?
- Kysy häneltä, hän ei erehdy koskaan. - Mutta ensin, tarvitset poletin.
Minulla on ilmoitus yleisölle.
Naiset, kääntäkää katseenne, sillä minulla on lumoamisen voima.
Olette kuulleet ääneni, joten nyt on aika tavata ilmielävänä, -
ainoa ja oikea Routalempi.
Täällä, tässä ja nyt.
Ylistystä, saanko pyytää?
Oikein hyvä. Mikä on kysymyksesi?
Suuri Routalempi, vaimoni on kadonnut. Onko hän hengissä?
Kyllä! Hän voi hyvin ja olet hänen ajatuksissaan.
- Onko hän toisen miehen kanssa? - Yksi poletti, yksi vastaus. Seuraava!
Kysy mystisiltä olennoilta, tulenko koskaan yhtä rikkaaksi kuin sinä.
- Älä unta näe! Seuraava! - Kiitos.
Pyydän, yksi kerrallaan.
Olemme hänen seurassaan. Hänellä on hieno kysymys. Kysy, äläkä katso silmiin.
- Onko teitä koskaan siepattu? - Mikä kysymys tuo oli olevinaan? Seuraava!
Tutullani oli tuollainen juttu jalassaan. Hän väitti joutuneensa siepatuksi.
Ystäväiseni, tämä on salainen onnenkaluni.
- Oletko nähnyt mystisiä olentoja? - Olen kuullut ne! Ne puhuvat kauttani!
Niillä on voima, ja minulla on valta käyttää sitä!
Oliko niillä mulkosilmät? Tutkivatko ne sinua?
Riittää! Oliko niillä sitä ja tätä? Siinä on liikaa kysymyksiä!
- Sinulla ei ole tarpeeksi poletteja! - Et ole vastannut yhteenkään kysymykseeni.
- Montako kysymystä hän saa kysyä? - Meillä on vain yksi!
Riittää!
Sinä tuot tämän muukalaisen eteeni? Hän kyseenalaistaa voimani!
Hän vastustaa minua, jumalan kättä!
Äänet päässäni kysyvät: "Routalempi, kuka tuo hullu on?"
Käske hänen mennä lisääntymään!
Tarkemmin ajatellen, miksi emme kaikki lähtisi lisääntymään?
- Mitä hän sanoi? - On parittelukausi!
Suokaa anteeksi. Vetäydyn ikuisen nautinnon sohvalleni.
- Kuka haluaa olla ensimmäinen? - Minä!
Hetkinen! Entä me?
Maailmassa ei koskaan ole tarpeeksi rakkautta!
Käänny viereisen pingviiniin puoleen. Nosta siipesi ylös, -
ravistele häntä hieman ja anna kunnon halaus.
- Miksi halaat minua? Mene pois. - Koska hän käski.
- Onko sinulla kiviä kotipuolessasi? - Emme kerää kiviä.
- Minkä takia? - Elämme jäätiköllä.
- Miten viettelette neitonne? - Laulamalla.
- Pilailetko? - En, laulamme toisillemme.
Tiedättehän, kun joku tietty pitää laulustasi...
- Onko sinulla se tietty? - Kaunokainen lemmenpolullasi?
- Josta et koskaan puhu? - Tavallaan.
- Mennään katsomaan. - Pidän pitkistä typyistä.
- Ei onnistu. - Nyt on parittelukausi.
- Sinun pitää vain laulaa. - En osaa laulaa.
- Olethan sentään lintu? - Kaikki linnut osaavat laulaa.
Hyvä on.
Mitä hän tekee?
- Luulisin, että hän laulaa. - Ei tuo ole laulamista.
Kerran joku piti tuollaista ääntä, ja hetken päästä hän oli kuollut.
Kun hän laulaa, se melkein murtaa sydämesi.
- Olet pahassa jamassa. - Voimme korjata asian.
- Voimmeko? - Totta kai!
- Todellako? - Kyllä! Tule lähemmäksi.
- Haluatko varmasti laulaa? - Haluan.
- Pilkkaatko minua? Sitten tämä on helppoa. - Jos osaisin laulaa, se muuttaisi kaiken.
Kyllä sinä vielä laulat, kunhan teet juuri miten käsken.
- Selvä. - Sanoinko niin?
- Mitä minä sanoin? - Kunhan teet juuri miten käsken.
Pojat!
Mumble?
Mumble!
- Hei, Gloria. - Hei.
Oletko oma itsesi?
Kuka muukaan? Pidätkö?
Pitäisin kyllä, jos olisit oma itsesi.
- Minä se olen, tavallaan. - Varmasti.
- Käänny ympäri. - Miksi?
- Miten arvasinkaan? - Niinpä.
- Gloria... - Mumble, kuinka saatoit?
Terve. Koko saattaa hämätä, mutta älä pelkää. Rakastan sinua.
- Gloria, pyydän. - Rakastan sinua!
- Gloria! - Gloria!
- Gloria, ole kiltti ja odota. - Ramon, lopeta!
- Mumble, mitä oikein ajattelit? - En keksinyt muutakaan.
Gloria, älä.
Gloria, laula tälle!
Mumble, nolaat minut.
Ei onnistu.
Häpeällistä.
- Keitä he luulevat olevansa? - Missä Nooa on? Tämä karkaa kohta käsistä.
Memphis, se on poikasi, Mumble.
- Mumble? - Mumble?
Suuri Nooa, katso! Tämä oli alusta asti enteellistä! Ja nyt meillä on kapina!
Lopettakaa!
Lopettakaa tämä hullutus!
Lopettakaa heti!
Vähän itsehillintää, kiitos.
He tuovat tämän epäjärjestyksen ja hullutuksen keskuuteemme.
- Oletteko tulleet hulluiksi? - Me vain pidämme hauskaa.
Hauskaa? Tämän takia meillä on ruokapula!
Anteeksi, voisitteko puhua pingviiniä?
Hän luulee, että minulla on jotain tekemistä ruokapulan kanssa.
Ettekö ymmärrä, että selviämme vain jos elämme sovussa?
Mutta sinun ja ystäviesi huoleton elämäntapa -
vastustaa suurta Guinia, eikä hän enää suo saalista meille!
- Hän hallitsee kalasaaliita. - Hän antaa tai ottaa sen pois!
Ei tanssiminen voi aiheuttaa nälänhätää.
Jos tuo pakanallinen esitys ei aiheuttanut sitä, niin mikä sitten?
Luulen, että se tulee jäiden takaa.
- Siellä on asioita, joita emme ymmärrä. - Outoja mysteerejä ja olentoja.
Älykkäitä muukalaisia. Ihan totta.
- Hän on hullu! - Ne saattavat olla älykkäämpiä kuin me!
Hän ajoi kalamme tiehensä, ja nyt väittää tällaista roskaa!
- Kuulehan nyt! - Älä koske, senkin likainen sorsa!
Näettekö, hän aiheuttaa epäsopua ja se johtaa meidät tuhon partaalle.
- Sinun, Mumble Ilokoiven, on lähdettävä! - Älä astu askeltakaan, kultaseni.
Sinulla on oikeus olla täällä, kuten näillä vanhoilla typeryksilläkin.
- Norma Jean, minä hoidan tämän. - Isä?
Mumble. Sinun täytyy jättää ystäväsi -
- ja unohtaa nuo hullut ajatuksesi. - Memphis!
Jos pyydämme anteeksi ja rukoilemme kovasti, kalasaaliit palaavat.
Mutta isä?
Olin huolimaton ja laiminlyövä, ja nyt saan maksaa siitä.
- Miten se liittyy Mumbleen? - Siksi hän on tuollainen.
- Hänessä ei ole mitään vikaa! - Hyvänen aika, poika on ihan sekaisin!
- Eikä ole! - Tiedän mistä puhun!
- Miten voit sanoa noin? - Tiputin hänet, kun hän oli vielä munassa!
Memphis!
Mumble.
- Pieni Mumble-kultaseni. - Äiti, olen ihan kunnossa.
Et sinä ole. Meidän kaikkien vuoksi sinun on lopetettava tuo tanssihömpötys.
Isäsi puhuu järkeä. Sääli hänen surevaa sydäntään ja kadu tekojasi.
- Mutta siinä ei ole mitään järkeä! - Sitten röyhkeytesi ei jätä vaihtoehtoja!
Ei, odota. Poikani, sinä pystyt siihen. Se ei ole niin vaikeaa.
Älä pyydä minua muuttumaan, isä. Koska en voi.
Veljeni, tämä loppuu tähän. Sinä, antaa laputtaa!
- Mumble... - Ei, äiti. Kaikki hyvin.
Kuulehan. Kun saan selville, mitä kaloille tapahtui, -
tulen takaisin.
Päästäkää läpi! Mumble, ei sinun tarvitse lähteä!
- Anna olla. - En!
- Isä, tämä ei ole oikein! - Gloria, kuuntele isääsi.
Laulamme mahtavan ystävämme Mumblen kunniaksi.
Olette vain pikkutarkkojen ja mitättömien pingviinien kansakunta!
- Yhdessä selviämme voitokkaiksi. - Viisautesi opettakoon meitä.
Luotamme.
Älä huoli. Minunkin isäni haukkui minua, mutta katso minua nyt.
- Tuo ei auta, Ramon. - Kaikki järjestyy.
Meidän täytyy vain selvittää kalojen kohtalo.
- Kuinka teemme sen? - Hän keksii jotain.
- Aion puhua muukalaisille. - Kuinka löydät heidät?
- Routalempi. - Hänhän ei pidä sinusta lainkaan.
- Vetoan hänen parempaan puoleensa. - Kuinka aiot tehdä sen?
- Säälimättömällä rangaistuksellako? - Kauhealla kidutuksella?
- Laulullasiko? - Ei!
- Rikot jään! - Lumivyöry!
Hyvä on, kiitos.
Routalempi, oletko siellä?
Routalempi!
Routalempi?
- Routalempi? - Tulemmeko pahaan aikaan?
- Emme varanneet aikaa, mutta... - Vastaa kysymykseeni suoraan.
Mistä löydän mystiset olennot?
Miksi hän ei puhu?
Routalempi, oletko kunnossa?
- Senkin idiootit! - Hän on riivattu.
- Se on taudinpuuska! - Pelastakaa itsenne!
Hän tukehtuu! Kaulajuttu on liian tiukalla!
- Olisit heti sanonut. Kolmannella! - Ei, älkää!
Ystävät, lopettakaa! Satutatte häntä.
- Tuntuuko paremmalta? - Kuinka sait tuon kaulasi ympärille?
- Se on laitettu hänelle. - Mystisten olentojen toimesta.
- Eivätkö he antaneet sitä? - Ei.
- Mitä? - Hän puhuu ihan päättömiä.
- Se vain tarttui kaulaasi ollessasi uimassa. - Ei missään nimessä! Hän on guru.
Routalempi, kohtasitko mystisen olennon? Totta puhuen.
- En. - Tiesin sen! Kaikki on valetta.
Tämä kuuluu jollekin. Jos löydämme sen, se voi varmasti ottaa sen pois.
Näytä mistä löysit sen. Ne voivat varmasti auttaa meitä molempia.
- Kaksi sanaa. Kolme tavua. - Mikä se on?
- Teetkö kuolemaa? - Ei. Pässi, päässä, päästää...
Päästät kaasuja!
- Nyt hän näyttää merileopardilta. - Mennä vuorten toiselle puolelle.
- Vuorille! - Merileopardien maahan.
- Merinorsujen maan toisella puolella! - Juuri niin!
- Odottakaa. - Mitä? Miksi?
- Kuulen ääniä. - Ääni todellakin kuuluu.
- Missä? - Tuulessa kuuluu vaimea ääni.
- Mumble "Parkettien partaveitsi"! - Kuunnelkaa.
- Gloria? - Gloria?
- Sinulla on ahdistelija! - Hänellä on pakkomielle sinuun.
- En voi uskoa, että se olet sinä! - Tietysti se olen minä.
- Mitä teet täällä? - Rakkaus...
- Hyvänen aika sentään. - Mihin suuntaan?
Ei käy. Jos tulet, et ehkä pääse koskaan kotiin.
- Sopii minulle. - Sinulla on siellä elämä, minulla ei.
Tarkoitan, että meillä ei olisi täällä. Kuinka voisimme suojella munaa?
- Jos joskus saisimme munan. - En tarvitse munaa ollakseni onnellinen.
Sanot noin nyt, mutta entä myöhemmin, kun kaikilla ystävilläsi on munia?
Minullahan on sinut.
- Nyt hän myy sielunsa lopullisesti. - Gloria.
- Tässä se tulee. - Olen tyyppi, joka tarvitsee tilaa.
Vika on minussa. En vain ole valmis vakavaan suhteeseen tällä hetkellä.
Hän yrittää työntää Gloriaa syrjään. Tästä tulee tappelu.
Sanot tai teet mitä tahansa, et pääse minusta eroon.
Älä teeskentele, ettet ole iloissasi läsnäolostani.
- Jäljelle jää Glorian loukkaaminen. - Luulet olevasi vastustamaton.
Tuon täytyy sattua.
- Anteeksi? - Gloria on niin kaunis ja lahjakas.
- Mitä? - Ainoastaan siksi, että pystyt laulamaan korkealta.
- Onko sinulla ongelma laulamiseni suhteen? - Ei, laulat hyvin.
- Hyvin? - Jos pidät sellaisesta repäisevästä laulusta.
- Mitä? - Näyttävää, välkehtivää, nopeatempoista.
Sanoo nykivä idiootti, joka luulee paikallaan pomppimisen olevan hienoa!
- Sinä itsepäinen tyhmelys! - Samat sanat.
Kaveri, teit hyvän teon.
Hän pärjää paremmin ilman sinua. Hän löytää itselleen vakaan miehen, -
joka lohduttaa ja rakastaa häntä sekä kasvattaa suuren perheen.
- Ramon! - Sitten hän päästää itsensä valloilleen...
Ramon! Häneen koskee kovasti.
Älä pidä suruasi sisälläsi tai räjähdät. Sinun pitäisi antaa sen tulla ulos!
Kääntykää poispäin hetkeksi.
Kaverit, olkaa kilttejä. Ei enää laulamista.
Tiedätkö mitä hän sanoi? Et jaa mitään kanssani, sinun täytyy päästää se ulos.
- Antakaa olla. - Päästä se ulos!
- Lopettakaa! - Minulla ei koskaan ole ollut hyvää suhdetta!
- Antakaa miehelle hali. - Päästin sen ulos!
- Pystytkö jatkamaan matkaa? - Kyllä.
- Mikä tuo löyhkä on? - En se minä ollut.
Pörrö, seuraamme sinua. Ylös sieltä.
Syövätkö nuo merileopardit pingviinejä?
- Luulen, että ne ovat kasvissyöjiä. - Mitä?
- Levänmutustajia. - Mennään, Routalempi.
Hyppyaika, kaikki valmiina? Mennään!
Pystyn siihen. Minun täytyy huijata itseäni. Poika, katso tuota. Mitä?
Toivottavasti olette eksyneet, sillä asiaton oleskelu on kielletty.
- Olemme vain läpikulkumatkalla. - Juuri niin.
Ette sattumoisin olisi suuntaamassa kaukaisten vuorien taakse?
Jos se on ainoa reitti kielletylle rannalle, niin kyllä.
Hyvä on. Saatatte kohdata matkallanne eliminoijan.
- Muukalaisten eliminoijan? - Aivan oikein.
- Ne sieppaavat pelkällä katseella. - Ne tappavat kaikki elävät olennot, -
- jotka sattuvat tielle. - Voisivatko ne tappaa kaloja?
- Jokaisen elävän olennon. - Ne ovat säälimättömiä.
Vaikka olisit mahtava valas, ne vetäisivät ruhosi rantaan, -
paloittelisivat ja maustaisivat sinut, ja tekisivät sinusta herkkupalan.
Yhtenä iltana olet iso, vanha valas ja hetkessä herkkupala.
- Jonkun täytyy pysäyttää ne. - Niinkö? Mitä sinä tekisit asialle?
Jos voisin puhua niille, vetoaisin heidän parempaan puoleensa.
Niinkö? Sitten kun onnistut tekemään sen, kerro meillekin.
Hyvä on, Routalempi. Lähdetään.
Nähdään, Routalempi.
Omatpa ovat hautajaisenne.
Mikä tuo ääni on?
- Ei kuulu mitään. - Ei henkäyksiä eikä vihellystä.
Missä Routalempi on?
Toisinaan urhea pingviini vain liukuu kuolemaan.
- Uskotko hänen menneen onnelliseen paikkaan? - Luultavasti.
Hän taisi mennä tännepäin.
Mennään.
Routalempi?
- Onko siellä ketään? - Ei tarvitse huutaa, joku voi kuulla.
- Nämä jäljet eivät näytä kovin hyviltä. - Hän lepäsi tässä.
- Ja liukui vatsallaan! - Hän lähti tähän suuntaan.
- Tännepäs! - Tuolla hän on. Routalempi!
- Siinähän sinä olet! - Oletko kunnossa?
Koita kestää!
- Mikä hätänä? - Katsokaa! Niitä riittää jokaiselle.
Yritä kestää. Tiedän niiden olevan täällä jossain.
- Miksi ne jättäisivät kaiken tämän? - En tiedä.
- Sano, että tulemme rauhallisin aikein. - Tulemme rauhallisin aikein!
- Routalempi? - Oletko kunnossa?
- Tästä ei hyvä seuraa. - Hyvä on, älkää pysykö rauhallisena.
Panikoikaa!
- Ne tekevät meistä alkupaloja. - Ne alkupaloittelevat meidät!
Me kuolemme.
Mitä tahansa teettekin, pysykää poissa vedestä.
Pidä kiinni!
Pidä likainen kielesi erossa hänestä!
Mumble!
- Pallottelevatko ne? - Ne vain leikkivät ruualla!
Routalempi!
- Routalempi! Kurkota! - Kiitos, veliseni.
- En edes pelännyt. - Kiitos, rakas veljeni!
Riittää!
Tämä on huono päivä teille! Olette tekemisissä Routalemmen -
- ja ystäväni Mumblen kanssa! - Anna palaa, Routalempi!
Kadotkaa, paholaiskalat! Hyvästi!
- Menkää kotiinne itkemään! - Miten hän tekee sen?
Älkää pakottako minua tulemaan veteen! En jätä perheitännekään rauhaan!
Näytän teille mihin minusta on!
- Niitä on niin paljon. - Ne hallitsevat pian maailmaa.
- Nuo ovat varmasti niitä. - En halua edes tietää asiasta.
- Ne eivät edes tiedä olemassaolostamme. - Kuulehan.
Tämä on tien pää. Teit kaiken, mihin pingviini vain pystyy.
- Löysit muukalaiset! - Me voimme todistaa sen.
Kerromme kaikille, että he olivat väärässä sinun suhteesi.
- Lähdetään nyt kotiin. - Juuri niin.
- Voisinko pyytää teiltä palvelusta? - Millaista palvelusta?
- Voisitteko huolehtia Gloriasta ja äidistäni? - Mitä?
Jos näette isääni, sanokaa hänelle, että minä yritin.
- Mitä sinä höpiset? - Yritän estää niitä viemästä kalojamme.
Miten sinä sen teet?
- Hyvästi! - Hän teki sen!
Voitteko uskoa tuota?
Miten kerromme hänen äidilleen, että hän tuli tänne asti tappaakseen itsensä?
Ei sittenkään, katsokaa!
Hän on hullu! Kaikkien aikojen ensimmäinen lentävä pingviini!
- Minähän sanoin! - Kuka olisi uskonut?
Minä täällä, Routalempi! Aiemmin myös guruna tunnettu!
Kerron tarinaa iloisista jaloistasi vielä kauan sinun jälkeesi!
Niiden välinpitämättömyyden hurjistuttamana -
hän seurasi niitä vielä kauan sen jälkeen, kun ne olivat kadonneet näkyvistä.
Kauemmaksi, kuin kukaan meistä on koskaan mennyt, -
kaiken toivon tuolle puolen.
Virran kuljettamana hän kulkeutui kauas merten taa -
tuntemattomaan maailmaan.
- Anteeksi, mikä tämä paikka on? - Olet pingviinien taivaassa, Dave.
- Onko se lähellä keisaripingviinien maata? - Missä vain haluat sen olevan.
Kokeile vettä, Dave. Se on hyvin aitoa.
Huhun mukaan, kun hän vihdoin näki nämä muukalaiset, -
ne olivat juuri kuten Pääkihu oli kuvaillut.
Anteeksi, mutta miksi viette kalamme?
Isoja, rumia, lättänaamaisia pingviinejä, joilla ei ollut sulkia päässä.
Miksi viette kalamme? Se tavallaan tappaa meidät.
Ei, odota!
Hyvänen aika.
Terveisiä keisaripingviinien maasta! Hyvää iltapäivää kaikille.
Miksi viette kalamme? Tuskin tarkoituksella, mutta se aiheuttaa kamalasti ongelmia.
Ettekö ymmärrä, mitä sanon? Puhun ihan selkeää pingviiniä.
Pingviiniä! Ettekö ymmärrä? Varastatte kalasaaliimme!
Vastatkaa nyt edes joku! Varastatte k-a-l-a...
Kolmen päivän päästä hän menettäisi äänensä.
Kolmen kuukauden päästä, -
hän menettäisi myös järkensä.
- Oletko löytänyt kalamme, kultaseni? - Äiti?
- Hei, kulta. - Mitä ne sanovat tai tekevätkään, emme lakkaa uskomasta sinuun.
- Tulethan pian takaisin? - Antakaa olla.
Jatka, älä meistä välitä.
- Mutta täällä on tarpeeksi kaikille. - Ei se mitään, voimme odottaa.
Äiti? Täällä on paljon kalaa!
Äiti!
Hei!
- Onko tuo se tyyppi, joka tanssi? - Eikö hän kuollut?
- Kuunnelkaa kaikki! - Ilmeisesti ei.
Minulla on mahtavia uutisia! Tiedän, kuka vie kalamme!
- Muukalaiset ovat syypäitä, löysin ne. - Sekopää on palannut.
- Muukalaiset vievät kalamme! - Hakekaa Nooa ja vanhimmat tänne.
- Hei, sinä. - Gloria?
- Hieman outoa, nähdä sinut taas. - Aivan.
- Kaikki hyvin, kultaseni? - Muistatko Seymourin?
- Muistan. Hei, Seymour. - Niinpä.
- Mikä niistä on sinun? - Kaikki nämä.
Tämä on musiikkiluokkamme. Hän opettaa rytmejä ja minä bluesia.
- Et siis vielä... - En kai ole kuullut vielä oikeaa kappaletta.
Mahtavaa! Tarkoitin... Selvitin, ketkä vievät kalamme.
Ne ovat isoja ja hieman rumia, mutta mihin kaikkeen ne pystyvätkään!
- Ne tulevat kohta tänne. - Oikeasti?
- Luulen, että ne haluavat auttaa meitä. - Joko sinä puhutkin niiden kanssa?
Ne eivät puhu pingviiniä, mutta tätä ne tuntuvat ymmärtävän.
Kehottaisinkin kaikkia tanssimaan. Se tosiaan kiinnittää niiden huomion.
- Miksi se kiinnostaisi niitä? - Ei hajuakaan, mutta se tuntuu tehoavan!
- Hei, hän on se pomppija! - Pojat...
Rakas ystävämme on palannut!
Uskalsit sitten palata?
Hänen mukaansa muukalaiset vievät kalamme.
Ja että jos ne tulevat tänne, meidän pitää kaikkien tehdä näin.
Mitään muukalaisia ei ole olemassa!
Mumble, kääntyisitkö ympäri?
- Se on jokin tauti! - Onko tuo niiltä?
Älkää pelätkö. Luulen, että se on paikantamistani varten.
Olet opastanut ne tänne? Olet johtanut ne omiesi seuraan?
Odotas hetkinen. Sanoit juuri, ettei muukalaisia ole olemassa.
Ei olekaan… Mutta jos olisi, vain täysi idiootti toisi ne tänne!
Niiden täytyy tulla. Ne vievät kalamme, joten ne voivat tehdä jotakin asialle.
Vain suurella Guinilla on valta antaa ja ottaa pois!
Mutta suuri Guin ei pannut asioita sijoiltaan. Muukalaiset sen tekivät!
Hölmö palaa pilkkaamaan kärsimystämme.
Näännymme nälkään ja hän haluaa meidän pomppivan.
Pidämmekö kiinni omista tavoistamme, vai yhdymmekö tanssivan idiootin fantasioihin?
- Miten se jalkajuttu menikään? - Näytä meille, Mumble.
- Se on aika helppoa. - Ei! Teidän täytyy vastustaa!
Juuri noin.
Vastustajat, asemiin! Vastustakaa tätä järjettömyyttä!
Kohottakaa äänenne, veljet! Huutakaa haasteeksi tuolle järjettömyydelle!
Näyttäkää, mihin pystytte.
Kutsukaa viisautta, niin että maa tärisee!
Kun kaikki muut lähtevät, me jäämme!
- Mumble? - Mumble?
Ystäväni!
- Äiti! - Minun upea poikani!
- Olet niin häikäisevä. - Kaipasimme sinua!
- Missä isäni on? - Et halua nähdä häntä.
- Isäsi on… - Mitä?
Tule, niin näytän sinulle.
Memphis?
- Memphis? - Isä?
- Mumble, oletko se todella sinä? - Nokasta varpaisiin, isä.
Luulin sinun…
Isä?
En ole yhtenäkään päivänä, -
en yhtenäkään, kohdellut sinua oikein.
- Isä. - Tanssi poikasi kanssa.
Sinun täytyy antaa minulle anteeksi. Musiikki on lähtenyt pois minusta.
Eihän ole. Se on kuin laulaisit vartalollasi.
- Ryhdistäydy, pystymme siihen. - Kultaseni.
Se on vain askelia toistensa perään.
- Juuri noin. - Hyvä.
- Huomaatko? - Tuntuu hyvältä.
Hyvänen aika sentään.
Luulen, että nyt on paras tanssia.
- Ensin oli yksi, mutta nyt niitä on tuhansia. - Yrittävätköhän ne kertoa jotakin?
- Mikä on ongelmana? - Muutamme niiden ruokaketjua.
- Meidän täytyy tehdä asialle jotain. - Ehdotamme kalastuskieltoa.
Miksi meidän pitäisi tehdä mitään asialle?
Ne ovat vain kasa lintuja keskellä tyhjyyttä.
En halua elää maailmassa, jossa ei ole pingviinejä!
- Mitä teemme? - Pystyttäkää kyltti: Kalastus kielletty!
Hän on tasapuolinen rakkaudelle, jota luotte.
Kultaseni, antaa palaa.
Mumble.